Tag pistolen, Daniel.
Hørte du det?
- Hvad sker det? - Ti stille. Tag dine sko.
Fart på!
- Stop! Det gør ondt! - Der er ikke tid!
Du må følge med.
Det kan jeg ikke.
- Hvad er der i vejen med dig? - Jeg har det ikke godt.
Lad mig se.
Er det slemt?
Fart på!
Hvad siger du nu? Hvad kan du fortælle ham?
Manden, der elskede dig, der døde, fordi han troede på dine løgne...
fortæl ham sandheden, at du så dybt ind i dig selv,
dybt ind i det sted, hvor din sjæl skulle være, og at der var tomt!
Fortæl ham det!
Du elsker ikke nogen! Du tror ikke på noget!
Hvorfor er du her? Hvem er du?
Hans ven.
Du er hans nar.
Det var min søn også.
Celia, det gør mig ondt.
Ofelia?
Far?
- Ofelia. - Hvad er der galt?
Er du okay?
Ja.
Gudskelov.
Jeg kan ikke finde Chris. Hjælp med at lede. Jeg ser udenfor.
Nej.
Travis, han havde en kniv.
Han stod over mig med en kniv.
- Han ville aldrig gøre dig fortræd. - Tror du, at jeg lyver?
- Jeg skal begrave ham. - Du fortjener ikke at begrave ham.
- Det ville han have. - "Det ville han have"?!
Han ville have det, som du lovede!
Denne mand - min smukke, dumme søn - ville have dig!
Han er ikke din søn.
- Han mente det ikke. - Bland dig udenom!
De har brug for tid. Hør nu.
Vil du lade drengen trygle for dig?
Godt så.
Nu kan Thomas få alt det, du kan tilbyde. Et tomt hul.
Lidt jord! Du har en dag.
Når solen går ned, skal I være væk.
Jer alle sammen.
Chris!
Ja, lige nu.
Nej, nej. Herude.
Vi pakker forsyninger uden at tiltrække opmærksomhed.
Vi skal bruge trucken. Hvor lagde han nøglerne?
- Jeg vil ikke tilbage. - Vi har ikke et valg.
Når solen går ned, smider de os ud. De er ikke vores venner.
Få det ind i hovedet. Begge to.
Det er et farligt sted. Den kvinde er farlig.
Hun er oprevet. Jeg kan tale med hende.
Hold dig væk fra Celia.
Hører du? Travis kommer over bakken.
- Når han gør, rykker vi ud. - Hvad, hvis han ikke gør?
Han kommer tilbage.
- Forsvind! - Jeg leder efter min søn!
- Rejs dig op! - Rolig nu!
Okay.
Mine fødder.
Por favor.
Vand.
Tak.
Min søn.
Jeg leder efter min søn.
Ikke engelsk. Beklager.
Det er mine fødder.
Gracias.
Åh gud!
Nick...
Hvad ser I?
Se på ham.
Er det død?
Det, I ser, er min søn.
Forandret, men stadig min søn.
Min Luis...
som du bragte tilbage til mig.
Bring ham hen til de andre.
Tag jer godt af ham.
Der er mange, der ikke forstår det her...
eller er bange for det.
Du... er ikke.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
Du hører til her hos os, Nicholas. Hos mig.
- Bliv. - Hvad med min familie?
Du vil gøre det rette, men de er ikke ligesom dig.
Celia, de er ikke dårlige mennesker.
Når de ser på min søn, hvad ser de så?
Sig det bare.
Et monster.
Er det, hvad vi kalder de skabninger, der ikke kan styre deres natur?
Hvad kalder vi så dem, der udsletter dem?
Dem, der dræber uden at tænke. Hvem er monstret?
De vil lære.
Min familie vil ikke gøre nogen fortræd. De er i sikkerhed her.
- Du kan ikke forandre dem. - Kom nu.
Du er ansvarlig for deres handlinger.¿Me entiendes?
Fortæl din familie, at de må blive. Men ikke Victor Strand.
Han hører ikke til her. Det har han aldrig gjort.
Det er ikke dommedag.
Det er vores begyndelse, Nicholas.
Slutningen på døden.
Liv...
evigt.
Gør det ikke. Læg ham ikke i jorden.
- Hvad? - Det her sted er uhelligt.
Det er smittet. Selv jorden.
Væggene det her sted. Kvinden.
Hendes døde.
Hallo!
Din ven vil ikke hvile. Han kommer tilbage efter dig.
Du tror ikke.
Hvis jeg gjorde, ville jeg være sammen med ham nu.
Han vender tilbage.
De vender tilbage, men de er ikke de samme.
Du er ikke den samme.
Og de hader dig for det.
- Hvad er der galt med dig? - Læg ham ikke i jorden.
Jeg bragte dig de her.
Ingen Travis endnu? Han kommer snart, bare rolig.
- Jeg er urolig. - Det ved jeg.
Du er anderledes.
- Lige siden vi forlod LA. - Jeg var anderledes inden da.
Du ved, hvad jeg mener.
Jeg forstår ikke din fascination af de døde.
- De er ikke døde. - Okay, så smittede.
- De er ikke smittede. - Hvad skal jeg så kalde dem?
- Deres navne. - Hvad foregår der med dig?!
Den dag på stranden kom du tilbage og var tværet ind i noget.
Man forandrer sig ikke.
- Så gik du i land ved grænsen. - Kan du høre dig selv?
Du sætter livet på spil for at bringe den ting tilbage.
Du taler, som om jeg tager stoffer igen.
Er det Celia? Hun fik dig til det.
- Vi kan ikke tale, når du er sådan. - Hvordan? Jeg prøver at forstå.
Hun ville have sin søn tilbage! Det kan du da forstå!
Okay!
Det var, hvad jeg gjorde. Jeg bragte ham tilbage, og nu må vi blive.
- Jeg ville gøre det samme for dig. - Hvad?
Jeg kan bringe Travis tilbage. Mor, intet kan røre mig.
- Det ved du ikke. - Jo.
Da jeg var på stranden, kom jeg tæt på en af dem,
og jeg følte ikke frygt eller had.
Jeg vidste bare, at jeg ikke ville dø.
Ikke der, ikke på den måde.
Jeg går blandt dem, mor.
Usynlig.
Jeg skal ikke dø.
Ofelia. Ofelia. Kom med mig.
Sænk blikket og ti stille. Hun venter på os.
- Hvem? - Din mor. Hun er ved porten.
Hun er udenfor.
Hørte du, hvad jeg sagde? Det er et ondt sted! Vi dør, hvis vi bliver!
- Kom! - Der er intet sted at tage hen, far!
- Flip! - Tag hende væk!
Fald ned! Nu er det nok!
- Far! - Okay. Rør dig ikke.
Jeg ved, hvad han betød for dig.
Hvad vil du?
- Nick. Han er... - Jeg er ikke barnets far.
- Jeg ved ikke, hvad der sker. - Jo, du gør.
Kast en sårbar dreng ud i en rodet verden med død og tvivl...
Han leder efter noget at holde fast i.
Ind kommer Mama Celia med hendes autentiske mexicanske mad,
pseudoreligiøse voodoo-sludder og voilà.
Så slår hun kløerne i ham.
Jeg forestillede mig ikke, at vi skulle skilles på denne måde.
Hvor vil du tage hen?
Tilbage til båden.
Hvis der er en båd.
Er du interesseret?
Jeg kan ikke rejse uden Travis.
Du burde blive. Tag dig af dine egne.
Jeg ville ønske, at jeg kunne gøre noget.
Du bliver jo helt sentimental.
Vi havde brug for hinanden. Vi hjalp hinanden med at komme hertil.
Lad os ikke forvirre tingene med svage udtryk som "ven".
Okay. Tag dem og gå.
Gracias.
VI FANDT ET FLY I LADEN
Din søn? Er det din søn?
- Ramón. - Jeg leder efter min søn.
Han er... Han er så høj.
Tynd. Han har sort hår.
Har du set ham?
Han gik den vej. Østpå.
Este. Øst? Så han gik den vej?
VI FANDT ET FLY I LADEN
Taler du engelsk?
Din søn gik den vej. Skynd dig, så kan du indhente ham.
Er der nogen derinde?
Kom nu. Han vil gøre min søn fortræd,
hvis jeg ikke slipper af med dig.
Okay.
Hvorfor kan du ikke bare lade mig gå?
I fyrre år arbejdede vi for familien Abigail,
lavede mad til dem, vaskede deres tøj.
Jeg opfostrede den søn, de ignorerede, som om han var min egen.
Tag ikke fejl...
Thomas var min søn.
I dag begraver jeg min søn. Jeg er ikke husholderske længere.
Vi er alle sammen nye igen. Uanset hvilken synd, vi har begået...
løgne, vi har fortalt, hjerter, vi har forrådt,
i dag er det glemt. Verden er genfødt.
Nu begynder arbejdet.
Vi skal gøre det til ære for hans minde.
Skal vi bare lade dem smide ham du... alene?
Hvad vil du have, jeg skal gøre?
- Nu skal du gå. - Jeg er ikke færdig.
Nu skal du gå.
Hjælp ham.
Jeg vil ikke have vold her.
Lad ham straffe sig selv.
Skynd dig. Det er en lang vej tilbage i mørket.
- Hvor er min far? - Han er i sikkerhed. Han hviler sig.
- Jeg vil se ham. - Han skar næsten en mands øje ud.
- Det var ikke hans skyld. - Han er en fare for sig selv.
Han er en fare for dig. Hvor længe har han været utilpas?
Jeg kan ikke hjælpe dig, hvis du ikke vil tale med mig.
- Han er ikke et dårligt menneske. - Selvfølgelig ikke.
- Det er okay. Stå stille. - Har du set, hvordan de ser på mig?
Som om jeg er ulækker. Som om jeg er et monster.
- Du er ikke... et monster. - Er du sikker på det?
Se på drengen, Chris.
Han er bange.
Chris!
Chris! Chris!
Kom nu! Kom nu!
Jeg skulle have hjulpet dig.
Se på mig.
Jeg er en skidt fyr.
Du må være sulten.
Lad mig se.
Kom nu.
Tror du, at jeg ville forgifte en god pozole?
Hvem ville gøre sådan noget?
Jeg er ikke morderen her.
Jeg ser, hvordan du ser på mig. Man skulle tro, det var had.
- Men jeg kan genkende frygt. - Også jeg.
- Jeg er ikke bange for dig. - Ikke mig.
Det er de døde, du frygter.
De skabninger, du holder, er en vederstyggelighed...
en hån mod God.
Det er ikke mine døde, du frygter. Det er dine egne.
- Se på mig, Daniel. - Hvor mange?
Hvor mange?
For mange.
Om natten ville du opremse deres navne for mig.
Dem, der havde navne.
De plager dig. De hader dig for din stilhed.
I søvne ville du tilstå.
I drømme ville jeg give dig syndsforladelse.
Tag ikke denne pine med dig i døden. Erkend dine synder.
Bed dem om tilgivelse. Gør en ende på dine pinsler.
Og mine.
Du er døende. Kan du mærke det?
Tal, mens du stadig kan.
Alle dine synder. Selv dem, du skjuler for dig selv.
Selv fra mig.
Jeg har intet at fortælle dig. Jeg har intet at sige til dig.
Du skal ikke bekymre dig, Daniel.
Jeg skal nok tage mig af dig.
Der er plads til dig her.
Hvad laver du her?
Jeg kom for at bringe dig tilbage. Hun har brug for dig.
Hun har det svært.
Kom.
Det har han også.
- Du fandt ham. - Nej, det gjorde jeg ikke.
Og du fandt ikke mig.
- Han har brug for sin far. - Travis...
Kom nu. Det skylder jeg ham, ikke?
Sig til hende, at du ikke så os.
Chris kan ikke komme tilbage. Ikke nu.
Jeg kan ikke komme tilbage.
Du begår en fejl.
Når du bliver ældre, lærer du at tilgive dig selv.
Jeg står i gæld til ham.
Han fik os ud af helvede. Han bragte os hertil.
Jeg er i live på grund af Victor, og mine børn ligeså.
Han dræbte min søn.
Den mand dræbte min søn.
Hvad mere kan man sige?
Jeg ville tro, at du, af alle mennesker, ville forstå det.
Hvad med min søn?
Tror du, at jeg fylder hans hoved med falsk tro?
Ja.
Han er et fantastisk menneske.
Åbenhjertig.
Frygtløs.
Du er her kun, fordi jeg kan se lyset indeni ham.
Jeg ved, hvor sjældent det er. Han forstår...
at de forandrede er vores ansvar.
Han er mit ansvar.
Hvis du bliver her, må du acceptere dem, som Nicholas gør...
som vi gør. Det er en ny verden. Bare du kan se den med nye øjne.
Hvad, hvis jeg ikke kan?
Så skal din søn vælge mellem sin familie
og den sandhed, som de ikke vil forstå.
Jeg vil gerne forstå det.
Det vil jeg.
Jeg har brug for at forstå det.
Kom med mig.
- Jeg kan ikke lide det her. - Det er et uhelligt sted.
Den kvinde vil tage vores datter.
Hun er en dæmon.
- Jeg lader hende ikke røre Ofelia. - Nå, ikke?
Hvad vil du gøre? Se dig selv.
Bundet til en stol, alene, med din galskab som selskab.
Og dig. Jeg har dig.
- Har du savnet mig? - Af hele mit hjerte.
Elskede du mig?
Hvorfor spørger du om det? Du kender svaret.
Du begravede mig ikke, Daniel.
- Jeg ventede, men du kom ikke. - Jeg ledte. Jeg ledte.
- Jeg kunne ikke finde dig. - Jeg venter stadig.
Vis mig nåde.
Du fortalte mig dine historier, gav mig dine synder...
og jeg bar dem.
Det var sådan, det var. Det er sådan, det er.
Jeg skjulte alt fra dig. Jeg fortalte dig alt, hver og en.
Gjorde du? Hvad med den, der piner dig nu?
Det ved jeg ikke. Der er så mange.
Den første.
Kan du huske det?
Tag pistolen, Daniel.
Jeg fortalte dig om manden.
Mit første offer.
Hvad, de fik mig...
Nej, min elskede.
Det første offer var dig.
Hvis din barn var sultent, ville du ikke give ham mad?
Hvis dit barn ikke kunne tale...
ville du så ikke tale for ham?
Selv hvis dit barn ikke kunne elske, ville du så ikke elske ham alligevel?
Det ville jeg gøre.
Hvad ville du ikke gøre for dine børn?
Ingenting.
Celia sagde, at du ville have noget pozole.
Lad mig hjælpe dig, gamle mand.
Hurtigt, min elskede. Du ved, hvad du skal gøre.
For Ofelia, for mig, for din hjælp.
Jeg venter på dig. Befri mig.
Vær ikke bekymret for mig. Jeg tager en taxi.
- Jeg fandt dig. - Det vidste jeg, at du ville.
Nej.
Daniel! Daniel!
Nej! Kom nu!
Beklager. Han er væk.
- Det hele er væk. - Stig ind! Vi skal af sted nu.
- Nick og Travis kommer tilbage. - Vi dør, før de når frem.
Ofelia, kom nu. Fart på.
- Kør nu. - Det er for sent.
- Madison, kom så! - Mor! Mor!
- Madison! Madison! - Mor, vi skal af sted!
Vi kører nu!
- Ranchen kan ikke reddes! - Det er umuligt!
- Gudskelov. Nick! - Nick, ind i bilen!
Jeg kunne ikke finde ham.
Hvor er Celia?
- Hvem gjorde det her? - Vi må tilbage til båden.
Vi må tilbage til båden.
- Hun havde gennemskuet os. - Hvad?
Celia.
- Hun vidste, hvad vi er. - Hvad mener du? Ind i bilen!
Vi ødelægger alt.
De kommer! Vi skal af sted!
- Madison, vi kører nu! - Nick, sæt dig ind i bilen!
Nick, kom nu. Lad være! Nej! Nick!
Lad ham gå. Han er væk.